Oversatt av Team NB Sub. Takk til NG Serier - www.NXTGN.org
-Hei jente, hvor er du på vei? -Jeg har sagt det, skynd deg!
Taylor.
-Hvorfor er du tilbake? -Min brors begravelse er i morgen.
Jeg har det du trenger.
Litt ned, og en hel masse opp.
Hvorfor kommer du ikke inn?
Kanskje neste gang.
Nei!
-Hva slags narko gjør det? -Ikke en man selv tar.
Ser ut til at hun ble slått ihjel.
Ambulanse nå!
Oversatt av Team NB Sub.
-Du har ikke flyttet deg siden jeg gikk. -Fikk du tak i koriander?
Jeg fikk tannisrot, huggormtunge og katteurt, så nei.
-Søkekartet er tørt. Noe fra radioen? -Jeg scanner den-
-for underlige ting, men ingenting. -Hva er det?
La det være, John.
-Hun vil være alene. -Gjør hun det.
Ariadnes tråd.
-Du tok i mdet minste forholdsregler. -Hun reddet Theseus fra labyrinten.
Og så etterlot han henne. Helter er oftest noen tullinger innvendig.
-Etterlot han henne på øya? -Ja, men hun greide det-
-til slutt. Fant sammen med en Gud. Dionysos.
Hele det eventyret startet fra en liten tynn tråd.
-Hvor mange av disse rommene har du sett? -Bare dette.
Det skifter aldri. Det er akkurat som en god sang på repeat.
Kom du for å flykte fra visjonene dine.
Du gikk kanskje for langt, for raskt tilbake i New York. Magi etterlater tømmermenn -
-selv hvis du er født til det. Den beste kuren mot tømmermenn,-
-er enda en drink. Så opp og stå, soldat. Kom ut av teltet,-
-vi er i krig, hvis du hadde glemt det. -Jeg tror ikke jeg er klar.
Ingen er noensinne klar, ikke til det vi gjør.
Men dette er labyrinten vi valgte å gå i, ikke sant?
-Mediumet vårt har forhåpentligvis våknet. -Hun trenger ro.
Selvfølgelig, hvorfor drar vi ikke alle sammen på en jævla ferie.
Ikke tenk på det engang!
Jeg glemte det... Engler forstår ikke sarkasme.
Jeg forstår det, men har ikke tålmodighet. Brujeria har fantastiske krefter, John.
Kommer du med nyheter til meg nå? Fordi du er den allvitende,-
-altseende agenten fra vår herre, og allikevel virker det som om-
-at det alltid er meg som gir deg info. -St. Catherines Hospital.
En kvinne kaldt Taylor innlagt med noe som ligner en overdose.
Gir du meg virkelig en sak? Eller kanskje, bare kanskje, er det en form -
-for manipulasjon forkledd som engleaktig veiledning.
Hvorfor verifiserer jeg det ikke med søkekartet.
Selvfølgelig!
Engler har ikke noe imot å arrangere blodige skuespill.
-Hvordan i helvete skal det hjelpe oss? -Søkekartet var en krykke.
Hva som skjer der ute er gjennomtrengende. Inunche, Brujeria, Slangen selv.
Vi er ute av kartet nå, John. Du må lese tegnene omkring deg.
Bruk instinktet ditt, Zeds visjoner. Forbli årvåken.
Hvordan i helvete kom jeg hit? Manny.
-Jeg hater å bli brukt. -Gjør meg en tjeneste, kompis.
Hal inn Zed, gidder du? På tide at hun kommer i felten igjen.
Og finn det største skrujernet ditt.
Hvorfor?
Sykepleier! Sykepleier, vi trenger litt hjelp.
-Vennen min er falt på skrujernet sitt. -Ja, litt av en venn.
-Vennligst sitt ned. -Det gjør faenmeg så vondt.
-Du burde ha drept meg. -Ja ja, slutt å pistre.
-Er det din beste plan? -Best er guds fiende.
-Dette er en god plan. -Slik.
-Ok, la oss få deg hit opp. -Takk.
OK.
Svarte blodårer.
-Det er henne. -Vi må komme nærmere.
Selvfølgelig vil dere det.
Hun er stabil. Værsegod.
Greit, ta henne inn på toeren.
Det lignet noe som var veldig gøy. Går det bra?
Det var... Det var, det var et lys.
Det var varmt og hvitt og kom oppefra. Det gjorde veldig vondt.
-Som om det prøvde å drepe meg. -Blå kode!
-Tre tilbake, tre tilbake. -Flytt dere.
-Se på meg. -Hun dør. Vi må bruke hjertestarteren.
Fokuser på meg. Blodtrykket hennes faller.
Det kan ikke være en overdose. Se på blodårene.
-Intet menneskeskapt narko kan det. -Nei, nei, nei, nei.
-Kom igjen. -Gi henne en epi.
-En milligram epi. -Kom igjen, kom igjen.
Hvor er åndedrettshjelpen?
Zed, hva er galt? Vi trenger hjelp.
Vi trenger hjelp! Hun får et anfall! Vi trenger hjelp her!
Hold hodet ditt stille, frøken.
Hvordan har hun det? Zed, hvordan har hun det?
John? John!
Ja? Hun har det bra, hun har det bra.
Den visjonen fikk henne ut på en tur, det er alt.
Legen leter etter en sykdom, ikke en synsk gave, så han finner ikke noe.
Noe annet, Manny pekte oss akkurat mot den Taylor-piken.
-Svarte blodårer? -Det har jeg aldri sett før.
-Jeg må se det liket. -Hun er sikkert på likhuset nå.
Ja, det er sikkert en god ide Bli her, de gjør sikkert forsøk på deg-
-i vitenskapens navn. -Akkurat slik du gjorde.
Det var i magiens navn. Ta på buksene.
-Linda. -Mr Morris.
Du har først hudtransplantasjon om to uker. Hvorfor er du her?
Slåsskamp på en bar. Han slo kanskje huden av ansiktet mitt,-
-men du skulle se den andre. Jeg kaster bort tiden min med å snakke med en sykepleier.
-Hvor er Doc Galen? -Bli med.
Disse inngrepene er vanskelige. Du burde ikke engang drikke,-
-og slett ikke slåss. -Bare finn legen.
Jeg har ikke tid til ett av foredragene dine.
Elegant, mester. Riktig elegant.
La oss gå.
-Hvem er du? -Jeg er detektiv Constantine.
Dette er betjent Chandler. Vi skal se på drapsofferet.
Jeg arbeider ikke her nede. Værsegod.
Her er vel like bra som andre steder. La oss bli ferdige før noen kommer.
Lukk øynene dine.
Jeg sa at du skulle lukke øynene dine. Du kunne ha brent ut hornhinnene dine.
-Det er som om hun er ren ondskap. -En menneskelig kropp, selv en død en,-
-burde vise en vital gnist. Elan vital.
Men Taylor her gir et motsatt inntrykk.
-Hva gjorde dette? En demon? -Det var ikke et vesen.
Mørkt stoff. Jeg vil nesten mene en helt ordinær demon. Gjør meg en tjeneste.
Dra tilbake til Mill House. Se igjennom Jaspers arkiv.
-Han leste seg mye opp på dette. -Du sjekker opp Zed, ikke sant?
Jeg må finne ut hva slags mørkt stoff, og om det kom inn med henne -
-og hvor det lurer nå. -John!
Se Zed først!
Dr. Bertoli til CICU. Gjentar, dr. Bertoli til CICU.
-Ville du løpe? -Hvordan visste du det?
Du er Zed Martin, ikke sant?
-Doktor? -Galen.
-Jeg er legevaktas arbeidshest.
-Jeg har resultatene etter scanningene dine. -Beklager.
-Jeg kommer tilbake senere. -Nei,-
-jeg vil at du blir.
Er dere to...
-Kollegaer. -Venner.
Jeg snakket med radiografen på vakt, og scanningene viser en mindre del masse -
-på pannelappen din. -En svulst.
Det vet vi ikke. Vi kan ikke vite det før vi gjør en biopsi.
Er det ditt første anfall? Se her.
-Jeg besvimte nesten for noen uker siden. -Har du hodepine noen ganger?
Migrene. De blir mer intense.
-Jeg har også syn. -Det er ikke overraskende -
-med massens plassering. Presset på ventrallappen kan forårsake hallusinasjoner.
Det er ikke en svulst som gir henne syn. Hun har hatt dem lenge, stol på meg.
Hun har kanskje hatt den massen lenge hvis den vokser langsomt.
Frøken Martin, det er kanskje ikke noe, men vi finner ut av det -
-og arbeider videre derfra, greit?
Jeg lar dere to snakke, og du får sykepleieren til å ringe meg.
En svulst forårsaker synene mine.
Det forklarer en del, ikke sant?
-Ren og skjær vitenskap. -Mennesker leter alltid etter -
-en historie og forklaring.
Ikke noe han akkurat sa antyder at denne massen og synene dine er forbundet.
Du vil ikke tro det.
Det med Ariadne... Dionysos reddet henne,-
-men hun døde allikevel, gjorde hun ikke John?
Det var på tide, halvhjerne. Få den fikset.
Greit.
-Unnskyld, mister. -Ja, jeg vet det. Jeg må ikke røyke her.
Faktisk så håpet jeg at jeg kunne få en.
-Selvfølgelig. -Takk.
-Dårlig vane. -Fiks det!
-Hvis det handler om Zed... -Hvem faen tror du det handler om?
-Visste du det hele tiden? -Ro deg ned, John.
Hun hadde hodepine, og jeg ba henne glemme det og dra ut og kjempe mot demoner.
-Jeg sa det til henne, Manny. -Det er ikke din skyld.
Det har du faen meg rett i! Fiks det, ellers jobber jeg ikke for dere lengre.
-Og hvordan tenker du at jeg... -Helbred henne.
-Beklager, John.
Det er ute av mine og dine hender. Du kan sette deg selv i fyr og flamme -
-av raseri, eller du kan fokusere på hva du kan kontrollere.
Det tror jeg at jeg gjør, kamerat.
-Hva var det? -En liten flaske luft fra Hades.
Et prakteksemplar, ikke sant? Det samme var sirenen jeg vant det av.
-Det var en weekend man kommer til å huske. -Hva har du gjort, John?
Tok rådet ditt. Jeg fokuserer på hva jeg kan kontrollere, og det er deg.
Zed er borte, så jeg trenger hjelp. Så nå er du på jorden med meg.
-Fanget til forbannelsen oppheves. -John, kom hit.
John, hør på meg. Sånn virker det ikke, John.
Hør på meg. Vet du hvorfor jeg ikke blir i menneskeform i særlig lang tid?
Alt det skitne blodet som løper i årene dine,-
-alle tankene og lyster. Du skal sikkert bade i himmelsk lys-
-etterpå, ikke sant? -John...
Når jeg er i en menneskekropp, mister jeg kontakten med den åndelige verdenen,-
-dens uendelige viten, og viktigere, alle mine englekrefter.
Tja, dem bruker du jo ikke allikevel, gjør du vel, kompis?
-Igjen. -Hva?
Enda et tegn på mørket. Det blander seg i lyset.
Du kan følge det som et spor av brødsmuler. Kom igjen føtter
Doktor.
Hva... Hva gjør...?
Hva gjør du?
Folk kan se deg. Prøv å unngå å skape interesse.
Slik som det ser ut kommer vi et par minutter for sent.
-John, det er al... det er... -Slutt nå.
-Ikke si at du er en feiging. -Jeg har sett død før, men...
-Lukten... -Herlig, bare gjør det
Bare forurens gjerningsstedet.
Slik er det å være dødelig. Du kan ikke bare slutte-
-når ting blir vanskelig. Og dette, det er vanskelig.
Det er ikke bare drap, det er slakting. Et øyeblikk.
Kom igjen.
Mørkets hjerte. De fleste mystiske "tegn"-
-er ikke bokstavelige, men dette... -Den svarte diamanten gjorde det.
-Så du kjenner historien? -Det er ikke historie. Jeg var der.
En trollmann samlet Helvetes krefter. Sa han var Gud.
Sykdommer kom, høsten feilet, barn døde.
Endelig ba folket den Himmelske Fader om hjelp. Et himmelsk lys ble sluppet løs.
Trollmannen ble beseiret og hans mørke krefter samlet seg i en klump...
En svart diamant av ren ondskap. En engels flammesverd splintret diamanten-
-så den aldri kunne samles igjen.
Alt det skjedde på samme tid som sjefen din åpnet springen.
Den store oversvømmelsen spredde stykkene ut over planeten.
-Hver gang en ble funnet... -Fulgte døden.
Og ofrene endte som denne stakkaren. OK.
Kom igjen.
Hva? Kommer politiet, sperrer de av avdelingen og setter meg fast.
Jeg er redd for at vi må etterlate Fulle Duncan akkurat i øyeblikket.
-Hva med litt respekt? En mann er død. -Ikke alene, hvis vi ikke finner morderen.
Det er ingen tegn på innbrudd. Jeg tror vi leter etter en med et nøkkelkort.
Og en sort diamant med onde krefter. Å låse meg til denne kroppen -
-setter oss i fare. -Ja ja, la fortiden hvile.
Og nå snakker vi onde krefter. Kan du bruke en datamaskin?
-Jeg har grunnleggende... -Glem det.
Du må finne Taylor og portøren Duncan. Se om de har annet til felles,-
-annet enn de døde her midt i det skjønne St. Catherine, forstått?
John? Dr. Bob Carroll, anestesiologi.
Herlig. Du har fri passasje overalt, doktor.
-Bruk den klokt. -Når jeg får vingene mine tilbake...
-Hva har du glemt? -Følger et spor.
-Fant du noe i Jaspers papirer? -Jeg jobber med det.
-Arkivsystemet hans er ikke så bra. -Fint, bare fortsett.
-Det må være her et sted. -Hva med Zed?
-Noe nytt etter scanningen? -Pokkers Jasper!
Gjør aldri noe lett!
Jeg har prøvd å ringe. Men ingen svarer på rommet hennes.
Resepsjonen sa ikke noe. John!
Snakk til meg.
Hun har en hjernesvulst, Chas. Ved hjernestammen.
Det er språk, følelser, hukommelse og... -
-syn.
-Noen burde være hos henne. -Hun hviler seg.
-Dette er viktigst nå. -Hva er det?
Ifølge skiltet inneholder kassen et stykke av den Sorte Diamant.
Og forhåpentligvis svaret på hva som ødelegger folkene på sykehuset.
Dr. Carroll? Kan jeg hjelpe med noe?
Ja, Brad viste hvordan jeg fant pasientfilene, men trykker jeg på "Skriv ut",-
-får jeg bare et timeglass. -Sykepleier Bailey til barneavdelingen.
Sykepleier Bailey til barneavdelingen.
-Det var pinlig. -Ikke noe galt i å være gammeldags.
-Jeg finner det faktisk forfriskende. -Skaff meg den jævla legen!
-Er han alltid sånn? -Herr Morris holder oss i gang.
Heldigvis har jeg pause. Vet du at det ikke er de nyeste filene.
Har du tid, kan jeg finne dem for deg.
Hvis det ikke er til besvær, jeg... -
-vil være glad for det, det er... det er...
Tekniker til OR6. Tekniker til OR6.
Jeg hadde det skuespillet, vi skal spille foran de andre.
Dr. Carroll. Jeg vet ikke med deg,-
-men dagen min har vært en lang tur gjennom Helvete.
Det eneste som fikk meg igjennom var tankene på deg... -
-og meg... akkurat her. -Hva...?
-Akkurat nå. -Nå?
Nå.
Men... jeg...
Nå! Nå!
Hva er planen?
Bitene av den Sorte Diamant er faktisk forkalket ondskap.
Jeg vet bare at et menneske ikke burde røre den, for...
Det vil jeg finne ut av. Hvorfor? Hva skjer?
-Du trenger en forsøkskanin. -Jeg foretrekker "testemne."
-Og bare hvis du er klar. -Jeg har allerede blitt stukket i dag.
Hva skal jeg gjøre?
Alt du skal, er...
Hold diamanten.
-Hva med pistolen? -Bare som en garanti, ikke sant?
-I verste tilfelle. -Fint. Jo...
La oss få det overstått.
Chas, jeg tror du burde kaste steinen!
Chas, du må kaste steinen, greit?! Chas, kast den jævla steinen!
Kast steinen!
Jeg er lei for det, kompis.
Fant du det du søkte etter?
Dessverre tror jeg at jeg gjorde det.
Kalte du på meg?
-Kom hit. -Hva?
Vet du hva et stykke Svart Diamant gjør med et menneske?
Det gjør dem rasende, fordobler styrken deres og gir dem lyst på mord.
-Bruker du parfyme? -Hva?
Forstår du det? Forstår du, det du føler der -
-er forlegenhet. Det er oppvekst, ikke medfødt.
-Det er det ikke verdt. -Se.
-Jeg føler meg... skyldig. -Du føler deg skyldig.
Et menneskes kropp har de følelsene, og jeg brukte en kvinne til å slukke dem.
Du sier at du ga to stakkarer glede. Kortvarig befrielse fra hverdagens tredemølle.
Det høres ut som synd for meg, kompis. Men selvfølgelig, jeg lagde ikke reglene.
-Gjør hva du vil. -Det er for mye, John. Jeg vil ut!
Din tid har ikke gått! Det er ute av mine hender, som du ynder å si.
Jeg vet det er vanskelig. Alle de kjemikaliene som svirrer rundt.
Hjertet ditt gjør vondt, smerter i hodet, det er vanskelig å konsentrere seg, ikke sant?
-Jeg vet ikke hvordan dere får gjort noe. -En smule fornektelse, og mye Gin.
Fant du journalene, eller hadde du det for travelt med å leke lege?
Taylor og Duncan var begge misbrukere. De kom til St. Catherine. Portøren, Duncan?
Broren hans gav han et stykke lever. Han sluttet ikke med å drikke.
To misbrukere som var blitt edruelig, bare for å få tilbakefall. Det gjelder begge ofrene våre.
Jeg forstår det aldri når dødelige kaster bort den ekstra sjansen. Det gjør meg sint. Det er...
Kanskje det gjør drapsmannen sint.
Galskap. Sinne. Under rundene dine, så du noen-
-som var fylt med undertrykt sinne? -Morris' pasient med hudtransplantasjoner.
Linda sa at han falt i søvn halvveis gjennom en øl og-
-en sigarett, tente på huset sitt. Kone og barn døde, han overlevde.
Nå teroriserer han alle. Grov, uforskammet...
Jeg tar meg av Morris.
Du sjekker Zed.
Hun er syk, John.
Hvis du ikke kan snakke med henne nå, når da?
Hva om jeg greier å leve med hodepinen?
Jeg anbefaler fremdeles en biopsi for å være sikker. Dr. Carroll, flott.
-Zed, det er Dr. Carroll. -Du kan kalle meg Bob.
Han står for bedøvelsen i morgen. Zed er litt nervøs overfor prosedyren.
Ikke for biopsien.... operasjonen. Fjerne svulsten? Det vil jeg kanskje ikke.
Jeg forstår hvor skremmende det høres ut for deg. Men det er en liten svulst.
Lett å komme til. Og kirurgene her?
-De gjør denne operasjonen hele tiden. -Hva om den skal være der?
Du vil ikke ha noe i kroppen som kan drepe deg når som helst.
Granatsplint, en centimeter fra hjertet. For nært for en operasjon.
-Har du vært soldat? -Jeg var militærlege i Baghdad, ja.
Jeg sydde soldater og sivile. Da rakettene traff var jeg i den andre eksplosjonen.
Men jeg overlevde. Jeg var heldig. Du er heldig, Zed.
At vi fant den så tidlig? Er et mirakel.
Jeg kommer tilbake. Bare tenk over det.
-Hvem er du? -Interessant.
-Du kan se det? -Jeg er et medium. Du er ikke lege, vel?
Du kjenner meg som Manny.
-Er du her for meg? -Skal jeg dø?
Alle mennesker dør. Når det er din tur,-
-vet jeg ikke. John bandt meg til denne kroppen og jeg ville -
-bare se hvordan du hadde det. -Sendte han deg?
John har vanskelig for å uttrykke følelser.
Jeg vet. Kan jeg stille deg et spørsmål?
-Selvfølgelig. -Visjonene mine?
Er de en gave fra Gud? Eller stammer evnene mine fra et annet sted,-
-et ondt sted og svulsten min...
-Straffen min? -Tror du kreftene dine er one?
Noen ganger føles det sånn.
Men siden jeg møtte John, har jeg...
Har jeg kunnet bruke dem til å redde liv.
Hvis det er en gave, kan jeg takle smerten.
Nettopp.
Så synene mine kommer fra Gud?
Som jeg sa, John bandt meg til denne kroppen.
Så jeg har mistet kreftene mine, men etter hva du har sagt Zed,-
-har du alle de svarene du trenger.
Morris, du burde ikke røyke her eller noen andre steder, tilbake i seng!
Har du sett Morris? Stor fyr, vakkert ansikt, en riktig damemagnet.
Det gjør meg vondt.
Stans, du ting av mørket!
Ved mine krefter, stans!
Jeg skulle ønske at du hadde en personsøker som engel. Ville gjort livet mitt enklere.
-Alt i orden? -Det gjør bare vondt når jeg trekker pusten.
Jeg håper du opplever smerte -
-før turen din i menneskeform er over.
Hva skjedde?
Det viser seg at Morris slett ikke er morderen vår.
Så du hvem det var?
Jeg så en manifestasjon av den Svarte Diamants ondskap, bare ikke ansiktet.
Så hvis Morris ikke er morderen, er vi tilbake ved start.
Vi overser noe tydelig her.
Zed.
Du savner Zed, ikke bare for hennes verdi i saken, men også hennes verdi som støtte.
-Jeg ser det hele... -Ja, greit!
-Bare så du vet det. -Nei...
-La det være, OK? -Jeg kan se at du skjuler følelsene dine.
Det beundrer jeg... Alt det mørket, og du har fremdeles mot til å gjøre det du gjør.
Hva vil du at jeg skal si...?
At jeg hjalp henne bruke gaven sin og prisen var en svulst i hjernen,-
-er det min feil. Skal jeg si det? -Det er ikke din feil.
-Du kjemper en krig, John. -Skader er uungåelige.
-Hva i helvete vet du om det? -Jeg har overvåket mennesket fra starten.
Prisen for kamp endrer seg ikke. Du skulle snakke med Zeds lege.
Det er kanskje ikke en krig mot mørket,
-men han mistet også venner ved fronten.
Et øyeblikk. Hvilken frontlinje?
Galen var i the marines. Han hadde det ganske hardt i Midt Østen.
Hva? Jøss, hadde han vært en slange-
-ville han ha bitt meg. Den sorte diamanten hos Jasper,-
-som kom fra et sted kalt "Gave fra Gud." Det oversettes til Bagh-dadu.
-Vi kaller det Baghdad. -Galen er drapsmannen...
John, han er Zeds lege.
Zed?
-Har du ombestemt deg med operasjonen? -Ja, jeg sjekker ut, doktor.
-Du kan ikke gjøre dette. -Jo, det er beslutningen min.
Det er ingenting å beslutte, Zed. Dette er din andre sjanse.
-Vet du hvor mange som ikke får et valg? -Du sa du ikke visste hva det var.
-Det er kanskje ikke noe. -Vi kan ikke være sikre uten operasjon.
-Vi må vite... -Noen ganger kan man ikke vite, doktor.
Ingen av dere lytter.
Enda en som bare kaster bort sjansen sin, hva?
-Hva? -Akkurat som Taylor, Morris, Duncan.
De ble helbredet. Og de gled tilbake, så du drepte dem.
-Er du sikker, John? -Jeg har ikke drept noen.
Selv da jeg var i militæret. Jeg brukte tiden min på å helbrede.
-Bob, hva er dette? -Jeg er lei for det.
Det er ikke din feil. Da enheten din ble truffet -
-må det ha vært et stykke svart diamant i jorden.
Jeg vet ikke hva dere tre er ute etter, men jeg tilkaller vakten...
Det er ikke granatsplinter ved hjertet ditt. Det er skår fra en sort diamant.
Stykkene tiltrekker hverandre og det er det som du kan merke akkurat her.
Du blir her.
John!
Den brenner. Denne veien.
-Vent, er han her? -Diamanten vil samle seg.
-Trekker oss til ham som en magnet. John, jeg vet hva det hvite lyset betyr.
Det er nok litt for sent til det, skatt.
Jeg skulle ha ordnet ham da jeg hadde sjansen.
Nå når han er forvandlet kommer vi aldri nær ham.
Hvis Galen er i kroppen kan vi appellere til hans gode side.
-Beklager det, men doktoren er ikke her. -Nei!
John, lyset i synet mitt, det forferdelige hellige lys.
Ikke?
-Manny. -Hva?
-Du må åpne skjorten din. -Hva?
Hva gjør du John...? John, hør her.
Jeg omvender besvergelsen jeg ga deg.
-Sier du at...? -Jeg kunne ha befridd deg når jeg ville.
Det kan vi snakke om senere.
Skynd dere!
Bare lukk øynene.
-Det er også godt nok. -John, bruk den svarte diamanten.
-John! -Jeg har aldri spurt før,-
-men jeg spør deg nå. Jeg ber deg...
Slutt. Thomas Galen.
-Ja. -Det er på tide å komme hjem.
Det er akkurat som mitt syn. Det himmelske lys.
Det er det eneste som kan bekjempe mørkt stoff.
Arbeidet ditt her er slutt.
Freden er din.
Ditt hvilested... Venter.
Takk for hjelpen gamle venn.
Jeg vil fortelle noe om meg som ingen vet.
Jeg våkner hver morgen, og de første fem minuttene av dagen-
-forestiller jeg meg at alle jeg er glad i er døde.
Jeg ligger der og... Jeg mediterer om det.
Så når det uungåelige skjer,-
-så...
Minsker det sorgen.
-Hva gjør du så? -Tenner en sigarett og steker et egg.
Så du sier at jeg er på den listen?
-Hvorfor nyter du ikke tiden med dem, John? -Du er tilbake med de gamle triksene dine.
-Manny er her. -Jeg vet det.
Kan du se han?
Du... tar ikke operasjonen?
John lærte meg at magi har sin pris.
Er prisen smerte, tar jeg det.
-Det er en tapper beslutning. -Til og med komplimenter.
Du har endret deg, engel.
Du svarte aldri på mitt spørsmål om synene mine.
Hvor kommer de fra?
Jeg er her, ikke sant?
Nå er han ditt problem også.
Tror bare jeg overgir dere to til den allmektige.
Oversatt av Team NB Sub. Takk til NG Serier - www.NXTGN.org